Připomínky 
k věcnému záměru zákona o sociálních službách

Obecné hodnocení návrhu
Předložený návrh věcného záměru zákona o sociálních službách v zásadních otázkách nerespektuje předchozí připomínky. Ve srovnání s předchozími verzemi lze v řadě oblastí konstatovat dokonce výrazné zhoršení. Jak lze mluvit o právu na svobodnou volbu, když o druhu sociální služby, která bude žadateli poskytnuta, rozhoduje obec či kraj? Zatímco předchozí verze připouštěla poskytnutí příspěvku na péči, v současné verzi o něm není ani slovo. Zatímco předchozí verze omezovala výši příspěvku uživatele tak, že mu musí zůstat alespoň částka životního minima na osobní potřeby, nynější verze tento zbytek redukuje o 70%! Za 696 Kč měsíčně nikdo nepřežije. Jediná služba, kterou by bylo možné za daných podmínek využít je pobyt v domově důchodců nebo ústavu sociální péče. Skutečnost, že byly akceptovány připomínky, týkající se základních životních úkonů k zaopatřování domácnosti, a nahrazení systému dotací obcím výnosem z daní, rozhodně nemůže výše uvedené nedostatky vyvážit. Samotná koncepce systému, založená na nerovnoprávném postavení poskytovatelů sociálních služeb, nemožnosti uživatele zvolit si sociální službu podle svého výběru je nepřijatelná.

Za nejzávažnější nedostatky tohoto záměru, které jsou zásadního charakteru, považujeme zejména:

•	Přeceněná a absolutizovaná pravomoc sociálních pracovníků, zejména v malých obcích. 

•	V návrhu není vymezen způsob vyhodnocování stanovených kritérií pro posuzování nepříznivé sociální situace, sociálního znevýhodnění, popř. zdravotního stavu při rozhodování o nároku na sociální službu. Je nepřípustné vycházet při konečném rozhodnutí pouze ze subjektivních individuálních uvážení. 

•	Nerovné postavení žadatele o sociální služby při definování jeho konkrétních potřeb a vyjednávání o nejvhodnějších formách těchto služeb, neboť při projednávání své sociální situace se sociálním pracovníkem nebude v žádném případě zaručena rovná pozice žadatele. Sociální pracovník totiž může být jako zaměstnanec obce často směřován k tomu, aby navrhoval taková řešení, která budou vyhovovat zájmům obce, nikoli potřebám žadatele. V tomto smyslu pak obec vydá i rozhodnutí.

•	Poskytování některých specifických sociálních služeb (např. raná péče) výlučně obcemi, popř. svazky obcí, se jeví neproveditelné. Je třeba ponechat tyto služby na úrovni kraje, popř. státu; neboť u menších obcí by se jednalo o velmi malý okruh uživatelů a poskytování těchto služeb by bylo výrazně ztrátové.

•	Duplicitní a naprosto nejasné postavení obcí a krajů při poskytování sociálních služeb. 

•	Zcela nedostatečné je zpracování způsobu financování sociálních služeb. Je třeba jednoznačně stanovit podíl úhrady ze strany uživatele, obce, kraje a státu. Dále je nezbytné stanovit finanční standardy pro jednotlivé druhy sociálních služeb a odvodit z nich finanční normativy (např. podle počtu hodin na uživatele, podle provedených úkonů atd.).

•	Zásadně nesouhlasíme s navrženým způsobem hodnocení nepříznivé sociální situace žadatelů o sociální služby. Přenesení odpovědnosti za posuzování nepříznivé sociální situace žadatele o sociální služby na obce a kraje považujeme za zcela chybné, protože tím není zaručena objektivita a jednotnost kritérií posuzování a tím ani rovnost občanů. Posuzování nepříznivé sociální situace žadatelů musí provádět nezávislý orgán podle zákonem stanovených kritérií.

Jsme přesvědčeni, že bez vyřešení výše uvedených zásadních nedostatků nebude nikdy 
možné zamýšlený zákon v praxi realizovat.

V souladu s požadavky Legislativních pravidel vlády je naprosto nezbytné doplnit do materiálu část, která se týká promítnutí navrhovaného věcného řešení do právního řádu. Zde je třeba uvést právní předpisy, kterých se připravované změny budou bezprostředně dotýkat    a odkázat na jednotlivá ustanovení, která budou novelizována či zrušena. 

Připomínky k jednotlivým bodům

Zásadní připomínka
K bodu 1.5 - deklarované právo na poskytnutí sociální služby není ve věcném záměru zákona dále rozpracováno.

Zásadní připomínka
K bodu 2.5 - navrhujeme následující znění:
„2.5 Zajišťováním dostupnosti sociálních služeb (dále jen „zajišťování“) se rozumí  aktivní šíření informací o možnostech řešení nepříznivých sociálních situací prostřednictvím sociálních služeb, vytvářením podmínek pro jejich poskytování a plnění ostatních povinností podle tohoto zákona.“

Zásadní připomínka
K bodu 2.6 - navrhujeme následující znění:
„2.6 Vyhledáváním potřebnosti sociálních služeb (dále jen „vyhledávání“) se rozumí proces zahrnující zjišťování potřebnosti sociálních služeb, evidence jejich poskytovatelů a vyhodnocení podmínek, za nichž jsou sociální služby nabízeny.“

Odůvodnění
Původně navrhované definice jsou zmatečné. Šířením informací o možnostech řešení nepříznivé situace prostřednictvím sociálních služeb nelze zjistit o jaké sociální služby je v místě zájem. Naopak tato činnost je  součástí zajišťování dostupnosti. Proto navrhujeme úpravu výše uvedených zásad. 

Zásadní připomínka
K bodu 2.12. - zásadně nesouhlasíme s tím, aby při rozhodování o nárocích na sociální služby bylo jedním ze základních kritérií při posuzování nepříznivé sociální situace hledisko ekonomické. Takováto nevhodná formulace vede k chápání posouzení nároku na sociální službu jako nároku určeného jen pro určité příjmově omezené skupiny obyvatelstva. 

K bodu 3.1, poslední odrážka  - doporučujeme nahradit pojem „fyzické osoby“ pojmem „žadatelé a uživatelé“

Odůvodnění
Fyzické osoby mohou vystupovat též v roli poskytovatelů sociálních služeb.

Zásadní připomínka
K bodu 4.1 - vkládá se druhá věta tohoto znění: "Na základě posouzení nepříznivé sociální situace má žadatel nárok na sociální službu podle zákonem stanovených kritérií."

Zásadní připomínka
K bodu 4.7. -	Základní pravidla a kritéria pro posuzování nepříznivé sociální situace musí přímo stanovit připravovaný zákon a prováděcí vyhláška. Z tohoto důvodu je bezpředmětné ukládat obcím a krajům povinnost vytvářet pravidla pro posuzování. Obce a kraje mohou pouze nad rámec zákona tyto podmínky stanovit příznivěji pro uživatele. Námi navržené řešení zajistí rovný přístup a objektivitu v posuzování pro všechny uživatele na celém území ČR.

Zásadní připomínka
K bodu 4.11. - Způsob posuzování a orgány k tomu příslušné musejí být v zákoně jednoznačně stanoveny, v žádném případě nelze ponechat formu posuzování na rozhodnutí obce, která ji pak pouze zveřejní obecně závaznou vyhláškou. 

Zásadní připomínka
K bodu 4.24. - Domníváme se, že opuštění koncepce rozdělení služeb na služby sociální péče a sociální intervence je vážnou chybou. Třídění služeb je třeba upravit tak, aby se z něj dalo vycházet i při stanovení ekonomických pravidel pro financování včetně úhrad ze strany uživatelů. Je třeba mít na zřeteli, že intervenční služby (vzdělávací, aktivizační, poradenské, rehabilitační) jsou službami poskytovanými ve veřejném zájmu a budou muset být vždy plně financovány obcí, krajem, příp. státem. Oproti tomu na služby sociální péče (pečovatelská služba, osobní asistence, ÚSP apod.) si vždy bude určitou částí přispívat uživatel.
	Na svém zasedání dne 4. června t.r. vláda projednala a schválila materiál „Teze ucelené rehabilitace“. Na návrh MPSV bylo rozhodnuto, že nebude vypracován speciální zákon o ucelené rehabilitaci, ale bylo uloženo odpovědným rezortům zapracovat do relevantních právních předpisů potřebná doplnění pro jednotlivé oblasti rehabilitace. Z tohoto důvodu považujeme za naprosto nezbytné doplnit do výčtu služeb všechny aktivity a činnosti, které se týkají zajištění služeb v oblasti sociální rehabilitace. 

Zásadní připomínka
K bodu 4.26 - Sociální služby podle tohoto zákona poskytují pouze poskytovatelé, kteří získali osvědčení a byli zapsáni  do registru poskytovatelů sociálních služeb. Toto ustanovení prakticky znemožňuje hrazené poskytování sociálních služeb formou sousedské výpomoci či služeb v rámci rodiny. I s těmito formami sociálních služeb je třeba počítat.

Zásadní připomínka
K bodu 4.28. a 4.29. - Tyto body je třeba dát do souladu se zdravotnickými předpisy a zákonem na ochranu osobních údajů. Pracovat se zdravotnickou dokumentací a nahlížet do ní může vždy jen k tomu pověřený lékař a pověřený zdravotnický pracovník, v žádném případě ne však například starosta obce. Navržený způsob nepřípustně rozšiřuje okruh osob, které mohou nahlížet do zdravotnické dokumentace žadatelů o sociální služby.

Zásadní připomínka 
K bodu 5.1 - Celé ustanovení je potřeba zcela přepracovat. Není přípustné aby důvodem zamítnutí žádosti byla neschopnost pracovníka úřadu ji sepsat a stejně tak je třeba stanovit, že v případě že obec nemůže zajistit posouzení situace, je povina ji postoupit. Navíc tato věta koliduje s ustanovením bodu 4.1.

Zásadní připomínka
K bodu 5.2 a další - organizace a provádění posuzování - domníváme se, že celý komplex úkonů je schopna plnit až pověřená obec s rozšířenou působností a ne každá obec, jak předpokládá zákon.

Zásadní připomínka
K bodu 5.5. - Z návrhu není ani náznakem patrné, jaký vliv bude mít zhodnocení kritérií pro posouzení na přiznaný typ, formu a rozsah sociálních služeb při vydávání rozhodnutí, a jaké faktické nároky z něj budou vyplývat pro uživatele. Je nepřijatelné, aby výsledek posouzení vycházel pouze ze subjektivních individuálních závěrů sociálního pracovníka. 

Zásadní připomínka
K bodu 10 - NRZP trvá na zakotvení státního příspěvku na sociální službu. Bez něj nelze systém realizovat. Předpokládané posílení rozpočtů krajů a obcí převodem do sdílených daní problematiku financování sociálních služeb nevyřeší. Podle zákona o obcích i zákona o krajích č. 128/2000 Sb. a 129/2000 Sb. jsou výnosy daní příjmem obce či kraje s nimiž mohou hospodařit samostatně. Finanční prostředky tedy mohou být použity i na financování jiných oblastí než jsou sociální služby. Financování  prostřednictvím krajů a obcí bude mít navíc tyto negativní dopady. 
1.	Povede ke konzervaci stávající nevyhovující struktury sociálních služeb.
2.	Žadatelé nebudou moci ovlivňovat strukturu sociálních služeb.
3.	Zakonzervuje se nerovnost mezi poskytovateli sociálních služeb.
Dopady uvedené pod body 1 a 3  jsou důsledkem toho, že do rozpočtů jsou převáděny finanční prostředky používané na financování stávajících zařízení. Jakákoliv snaha o změnu  struktury služeb by byla nutně spojena  s omezením financování stávajících zařízení. Tím by si orgány zabezpečující toto financování vytvářeli problémy.  
Naopak při soustředění finančních prostředků do příspěvků na péči by výše uvedené problémy zcela odpadly, dále by bylo možné podstatně zjednodušit řízení o poskytnutí sociální služby, neboť typ služby by si volil uživatel sám a rozhodování by se soustředilo jen na otázku nároku na příspěvek a jeho výše.

Zásadní připomínka
K bodu 10.4 - navrhujeme následující znění úvodního odstavce:
„10.4 Uživatel se podílí na úhradě nákladů na sociální službu. Podíl uživatele na úhradě nákladů na sociální službu se stanoví s ohledem na výsledek posouzení nepříznivé sociální situace žadatele. Uživateli musí po úhradě nákladů na sociální službu zůstat z jeho příjmu nejméně částka odpovídající skutečným nákladům na bydlení a částka životního minima potřebná k zajištění výživy a ostatních osobních potřeb. Vyžaduje-li zdravotní stav uživatele podle vyjádření odborného lékaře dietní stravování, zvyšuje se částka na osobní potřeby o výši nákladů na dietní stravování stanovenou zvláštním předpisem. Je-li sociální služba poskytována v domovech či ústavech sociální péče, musí po úhradě nákladů na sociální službu zůstat z jeho příjmů alespoň 30% částky potřebné k zajištění výživy a ostatních osobních potřeb stanovené zvláštním zákonem9.“

Odůvodnění
Při původně vymezeném financování by bylo otázkou několika měsíců, zda by uživatel dříve zemřel hlady, nebo se stal bezdomovcem.

Zpracovali:
Krása, Hutař